Se hva jeg fikk.
Raymond, ikke putt den i-
-vasken min.
Tenkte vi kunne spise den.
Hva er det?
Steinbit. Jeg fisket den i innsjøen.
Satte opp båten. Tenkte det ville være bra for David.
Frisk luft, vet du.
-Kjære, han er syk. -Det er et par timer.
Fange noe fisk, spise litt stuing...
-Vel, hvor ren er den innsjøen? -Den er like ren som havet.
Eve-
-han er ikke der.
Vel, han kom ikke ned.
Let inne i huset. Jeg ser ute.
David!
Hei, David!
David!
David! David!
David!
David! David!
Jeg fant noe.
Flytt dere. Flytt dere!
Kjenner du igjen denne?
-Den er min sønns. -Hvor er sønnen min?
-Hvor er sønnen min? Hvor er han? -Raymond!
David! David!
David! David! David!
Finn sønnen min. Vær så snill og finn ham.
-Hvor er sønnen min? -Hei, vent.
-Hvor er sønnen min? -Herregud, nei...
David! Hvor er sønnen min? Hvor er sønnen min?
Sønnen min!
Hvor er sønnen min? David!
Et år senere
Jeg vil besøke mor og far i dag.
Vi kan ikke, det er for langt unna.
Ben sa han skulle kjøre meg.
Hør, Ethan, alle snakker hyggelig i begravelser, ok?
Hei, dere to.
-Vi er snart ferdige. -Kan vi gå til gravlunden etterpå?
Klart det.
Er du ok?
Blir du den nye faren vår?
Nei.
Hør-
-foreldrene deres ville nok at dere skulle hatt en ekte mor og far.
Bare fordi jeg er glad i dere, betyr ikke at jeg ville vært en god far.
Jeg er en politimann.
En god dag for meg er å komme hjem i ett stykke-
-til en leilighet og spise fritert kylling.
Ethan?
Ethan, kjære, kom til meg. Jeg har noen her du må møte.
Det er greit. Gå.
Gå.
Det er ok.
Kom igjen.
Det er ok. Kom her.
Jeg drar ikke fra dere, Abby.
Jeg er der når dere trenger meg. Alltid, jeg lover.
Vi trenger deg nå, Ben.
Mr. Koch, du må signere noen dokumenter-
-så vi kan gjøre ferdig papirarbeidet.
Så hvor lenge har du kjent ungene?
Hele livet deres. Jeg kjente foreldrene...
Jeg har kjent foreldrene deres siden videregående.
Det må være et fryktelig tap for deg også. Takk, Carol.
Ja.
Å miste vennene sine slår det jeg føler akkurat nå, sier jeg deg.
Vel, du gjør det rette.
-Gjør jeg? -Ja. Signer på andre side.
Takk.
Unnskyld meg...
...kan du holde på en hemmelighet?
-Hva? -En hemmelighet.
-Ja. -Ok.
-Her. -Takk.
Vær så god.
Er du gangansvarlig, eller noe?
Nei, jeg er en mor.
Og hemmeligheten min er at jeg vet at alle her-
-er like redde som du er.
Og jeg vet det fordi jeg har vært på begge sider.
Virkelig?
Men vet du hva?
Jeg lærte mye om familier.
Og jeg lærte at man må beskytte ungene sine.
Og at man må være en god mor.
-Kan vi kjøpe iskrem? -Klart det, kompis.
Hei. Jeg er Raymond. Du må være Ethans søster.
-Ja. Abby. -Hei.
Tar...? Tar dere ham?
Vi mistet gutten vår.
Sannheten er at jeg ikke er klar til å slutte å være en mor.
Han er heldig.
Vær en stor gutt, Ethan. Og vær snill, ok?
Alt kommer til å bli bra.
Ikke vær redd. Vi kommer fremdeles til å se hverandre. Hele tiden, ok?
Vet du hva annet jeg lærte om familier?
Når du har fem soverom-
-burde du ha flere enn et barn.
Her er vi.
Dette er foajeen.
Dette er stuen.
Kom igjen, Abby.
Ser du det? Det er et atrium. Raymond designet det.
Nei, Ethan, ikke rør!
Det er greit. Det er greit. Det er hjemmet deres også.
Kom igjen. Her er trappen. Den går opp til soverommene.
Det skal jeg vise dere snart. Her er spisestuen.
Og her er er et lite værelse.
Raymond, skal du vise hva du kjøpte til ham?
Åh, ja. Ethan, kamerat. Se rett fram.
-Ja! -Vi kommer aldri til å se ham igjen.
-Jeg elsker dette spillet. -Ok, nå kjører vi.
Nå, her oppe har vi soverommene.
Dette er rommet vårt. Jeg forventer frokost på sengen hver morsdag.
Jeg tror vi kan lage et lekerom her. Hva tror du?
-Ja. -Ja? Ok.
-Ethan, dette er rommet ditt. -Åh, det er så kult.
-Liker du det? -Jeg tror han liker det.
Jeg har pakket ut tingene dine. Jeg la dem der de skulle være.
-Badet er der. -Ok.
Greit.
Vi plasserte Ethan nær oss.
Jeg viser Abby tårnet. Rommet ditt. Kom igjen.
Du kommer til å elske det.
En liten advarsel: Eve sover lett.
-Ikke slå hjul eller ta salto, ok? -Greit.
Her er vi.
Jeg er her oppe alene?
Du er voksen nå. På tide du får ditt eget sted.
-Liker du det? -Ja.
Du har den beste utsikten i hele huset.
Se ut vinduet. Du og Ethan kommer til å få det så fint her.
-Hva er der inne? -Ikke gå inn der.
Det var rommet til sønnen vår. Ikke gå inn der.
Så klart ikke.
Der er han. Dere kan få rommene deres i orden-
-og så møter jeg dere nede. Vi spiser om en time.
Greit.
Jeg så en innsjø da vi kjørte opp.
Kom igjen.
Vær forsiktig.
-La oss svømme. -Nei, nei. Stå der du er.
Hva gjør dere?
Moren deres ble bekymret. Kom igjen.
Ethan, kom igjen.
POLITISPERRING
Kom igjen, kompis.
Abby, kommer du?
Gå aldri ned til sjøen uten oss igjen.
Unnskyld.
Dere må si i fra før dere går.
Jeg vet ikke hvordan det var før, men dere kan ikke fly rundt alene.
Dere aner ikke hvor farlig det er her.
Dessuten er det middag nå.
Raymond, er grillen klar?
Ja.
Takk.
Sulten?
Kom igjen.
Ja, jeg sjekker nå. Det er ok, Abby. Gå og legg deg.
Det er noen utenfor.
Hør, jeg ringte inn, Abby. De skal kjøre forbi.
Jeg så noen utenfor!
Jeg hørte deg, og det kommer til å gå fint. Ok?
Abby, hør, ikke vær redd.
Abby.
Hør på meg.
-Abby! -Ethan. Er du ok?
Han er redd.
Det er derfor vi må holde oss nær huset, ok?
Abby sa hun så noen utenfor.
Det er midt på natten. Hvor var du?
Vil du sove med mor i natt?
Det går bra. Jeg er med ham.
Jeg vil ha Abby.
Ok. Dere er trygge nå.
Her, baby.
Der er hun. Sett deg ned.
Hvor mange pannekaker vil du ha?
-To er fint. -Greit.
-Raymond, frokost. -Jeg kommer snart.
Han er på kontoret kl. 6 hver morgen.
-Jeg håper han ikke vekker dere. -Åh, nei. Jeg hørte ham ikke.
Jeg trenger litt hjelp med huset i dag. Kan jeg få-
-to frivillige?
Ethan, du... Du hjelper Eve med tøyvasken, ok?
Og jeg skal vise dere hvordan.
Ok. Se, Ethan.
På skittentøyet, ok.
Det du må passe på, er...
Unnskyld meg, Abby. Det er pistolen til faren min.
Et minne fra krigen.
Eve tror jeg er blitt kvitt den, så...
Greit, Ethan. Du åpner den, ikke sant? Ok? Ser du?
Og så stiller du inn kontrollene.
-Trykk? -Ok. Ja.
Vel, nei, denne faktisk. Se, den.
Det er det du må spørre søsteren din om. Abby?
Jeg vil slippe å si dette to ganger.
Flott. Ok. Så må du hente vaskemiddel, som er her oppe.
Ok. Ned trappene helt til toppen-
-gjennom den døren er loftet.
Mye jobb å gjøre.
Etter deg.
Så, hva tror du, er det varmt her?
Nei.
-Ikke egentlig. -Vel, det burde være-
-det varmeste rommet. Særlig om sommeren.
Det betyr at den varme luften lekker ut.
-Er ikke det en god ting? -Vel, nei. Ikke om vinteren.
Jeg har kledd det med ny isolasjon, og du kan hjelpe meg med resten.
Ok? Vi fjerner dette vinduet og gjør det lufttett.
Hva tror du? Vi gjør litt hver dag.
Blir en fin måte for oss å bli kjent.
-Greit. -Flott. Vet du hva?
Du...Du kan ha på deg verktøybeltet.
La den være. Det er greit. Jeg har nok av dem.
-Greit. -Klarer du det?
Flott.
David.
Hvorfor er du her? Du skulle aldri komme inn her.
Du lovte, Abby.
Unnskyld.
Kan du holde på en hemmelighet?
-Ja. -Er du sikker?
Ja.
Ikke si det til Eve.
Virkelig, ikke gjør det.
-Greit. -Flott.
Kom igjen, nå går vi ut før Eve finner deg.
Abby, hvor går du?
Tur.
Det er lunsj.
Nei, det er greit. Jeg spiser når jeg kommer tilbake.
Jeg vil ikke at du skal vandre ute.
Jeg skal ikke vandre, jeg skal til innsjøen.
Nei. Absolutt ikke.
Hvorfor ikke?
Fordi dette er mitt hus, og dette er mine regler-
-og det er til ditt eget beste. Må jeg stave det?
-Hva er problemet? -Hva med ingen lunsj-
-og ingen tur. Gå til rommet ditt!
Greit.
Unnskyld.
Abby, kan du åpne døren?
Det er ingen ved døren. Det er aldri noen ved døren.
-Hei. -Herregud, hei!
Hvordan går det?
Hei, kompis.
Hei.
Eve hadde rett. Dere to er gale.
Hun burde vite det.
Vel, det er et fint stort hus.
Flott utsikt.
Det er et spillerom med PlayStation.
Ser du, det blir ikke bedre enn det, gjør det?
Hei.
Hva skjer med deg?
Få oss ut herfra.
Hun er så rar. De har så mye plass-
-og vi får ikke gå ut av huset. Det er en ekkel madrass-
-i kjelleren. Vi får ikke ringe.
Vi trenger en kode for å ringe.
Abby. Hør her, du må prøve å få dette til å fungere.
Jeg vet ikke om Eve eller Raymond fortalte deg det-
-men de mistet sønnen sin, David, ikke sant?
-Ja. -Han druknet. Nede ved innsjøen.
Jeg sier det fordi om du tror de er slemme-
-eller de ikke skjønner, tro meg-
-de skjønner.
Få det til å fungere de neste ukene.
Fordi når jeg kommer tilbake tar jeg dere med på tivoli...
-Tivoli! -...og da vil jeg se smil-
-på begges ansikt.
Hei.
Hvorfor er det en madrass i kjelleren?
Hvorfor sniker du rundt i kjelleren?
Jeg sniker ikke, det er bare ingen steder å gå.
Vi får ikke en gang gå ut av huset.
Ikke vær dum, dere får gå ut av huset.
Nei, det får vi ikke. Du følger alltid med.
Vel, er det noe du ikke vil vi skal se?
Nei.
Vi er ansvarlige for dere. Vi beskytter dere.
Ben beskytter oss.
Ben Koch?
Som bor i byen i en leilighet med ett soverom?
-Han beskytter dere? -Ja.
Han sa vi kunne bo hos ham.
-Ben vil ikke være faren deres. -Det vet du ikke.
Hvor kommer denne oppførselen fra, unge dame?
Dette er for dere.
For deres sikkerhet. Foreldrene deres kunne ikke beskytte dere.
Du våger ikke snakke om foreldrene mine. Du kjente dem ikke.
Vi er foreldrene dine.
Faen ta deg.
Jeg ville ikke gjort det hvis jeg var deg.
Sitt ned!
-Kjære, jeg tror at... -Raymond, ikke gjør det.
Det er ok, Ethan. Spis maten din.
Det er greit.
Huset er låst. Småungene sover.
Nei, det er ikke riktig.
Ikke enda.
Hei, kjære.
Raymond, skal du rydde?
-Hvorfor? -Hun er her kl. 15.00.
Ja. Jeg skal være klar.
-God morgen, Abby. -Hei.
Hvem er her kl. 15.00?
Saksbehandler.
Og du gikk glipp av frokost.
Klokken er 8.30.
Du vet, Abby-
-du burde gjøre deg litt fin for saksbehandleren.
Sette opp håret ditt. Ta på en fin genser. Som min.
Det er fint å gjøre en innsats når det kommer gjester.
Ikke ta det ille opp.
Jeg er ikke helt inne i den husmor-stilen.
Ikke ta det ille opp.
Hvorfor er alt låst? Er vi beleiret?
Her beskytter vi familien vår, Abby.
Du ser søt ut.
Hva var galt med den forrige alarmen?
Moren din kjøpte en oppgradering. Doble låser på alle dørene.
Hun er ikke moren min.
-Hei. -Hei.
Kan jeg snakke med deg litt?
Her er greit.
Jeg vet ikke hvilket uthus du ble oppdratt i-
-men snakk ikke stygt om meg igjen.
Gjør du det så bærer det ut.
Og Ethan blir igjen hos oss.
Du står i veien, Eve.
Jeg er dobbelt så hurpete som du tror du er.
Det er en standard sjekkliste, burde ikke ta for lang tid.
Men jeg må be om at du lar ungene vise meg rundt.
Selvsagt.
Ok, Abby og Ethan, vis meg rommene deres.
Så, Ethan, liker du ditt nye hjem?
-Ja. -Ja? Ok.
Fint.
Ensom her oppe?
Noe du vil snakke med meg om?
Hvis vi blir hos dette paret-
-og jeg drar til college-
-hva skjer med broren min?
Vel, han kan være her i fosterstøtte og de kan adoptere ham.
Adoptere ham? Hva om jeg vil adoptere ham?
Hva om jeg vil at han skal bo hos meg? Har jeg intet å si?
Du kan være vergen hans, når du fyller 18.
Og når jeg fyller 18...
...kan de ikke stoppe meg?
Du har krav på lillebroren din så lenge du lever.
Og ingen kan ta det fra deg.
Ok?
Det er greit.
Noen andre beroligende?
Nei.
-Noe Kodein? Vicodin? -Nei.
Har ikke de fleste voksne noen form for smertestillende?
Men du vet unger.
De utforsker. De er nysgjerrige og vi vil ikke at det skal drepe dem.
Så vær forsiktig med hvilke medisiner dere har i hjemmet.
Selvsagt.
Ok. Ha det fint.
-Det gledet oss. -Takk for at du kom.
-Ha en trygg reise tilbake. -Ok. Adjø.
La meg ta den.
Skal du ikke sjekke i kjelleren?
Vel, burde jeg sjekke i kjelleren?
David pleide å leke alene her nede.
Vi har lært å passe bedre på ungene våre.
Det var her. Det var en seng her.
-Han sov her. Det var... -Ærlig talt.
-Tror du det var en seng her? -Hvorfor det?
Jeg vet ikke, jeg bare vet den var her.
Vel, det var noen gamle tepper.
Jeg kastet dem.
Hva skjer med deg?
Du vet, hun sa dette til oss i går.
Bare...
Har dette noe med samtalen vår ovenpå?
-Nei. -Om broren din?
Nei, det har ikke det. Det var en seng her.
Ok, nok. La oss gå opp.
Beklager så mye.
Abby, kom igjen.
Kom igjen.
-Kjør trygt. Adjø. -Flott. Adjø.
Jeg lagde favorittmaten din.
Hva med ungenes mat?
Er det ikke perfekt?
Eve?
Kjære?
Kjære, snakk til meg.
Det blir annerledes denne gangen, jeg lover.
Kylling.
Erter. Salat.
Vin.
Perfekt.
Drikk vinen din, Raymond.
Sitt opp.
Dere har plikter.
Etter det kan dere gå med moren deres og gjøre noen ærend.
Komme ut av huset.
Raymond.
Beklager.
Ikke tenk på det.
Jeg er på kontoret.
Hei der.
Raymond sa jeg hadde plikter.
Sitt ned.
Slapp av. Ta det rolig.
Åh, kan du gjøre ferdig oppvasken jeg la i vasken?
-Greit. -Flott. Tusen takk.
-Hva gjør du? -Jeg vet ikke!
-Skar meg selv! -Eve, Abby skar seg selv.
Herregud. Det gjør vondt.
Herregud!
Ikke rør deg.
Jeg vil dra til sykehuset.
Eve var sykepleier, Abby.
Åh, kjære. Se på det.
Det er ok, det er ok.
Man må ikke være klumsete med glass, Abby.
Det var allerede knust, Eve.
Hva gjør du?
-Sitt stille. -Jeg vil ikke det.
-Det er ok. -Jeg vil ikke det.
Det er ok, Abby.
Nå, har du blitt sydd før?
Sitt stille.
Herregud!
Raymond, hold henne.
Herregud!
-Det er det en mor gjør, Abby. -Herregud!
Hun beroliger barnet sitt.
Helbreder henne når hun er syk.
Retter på henne når hun tar feil.
Herregud.
Hun gjør det fordi hun vil.
Venter ingenting til gjengjeld.
Herregud.
Det er det jeg alltid har villet.
Herregud!
Å være en god mor.
-Hva er det? -Det er for smertene.
-Jeg har ikke smerter. -Det vil du.
-Men han lovte. -Faren din er veldig opptatt.
Han har ikke tid til å kjøre deg til graven.
-Han er ikke faren min. -Ethan.
Han er ikke det.
Ikke gjør det, Ethan.
Hva gjør du ute av sengen, Abby?
Jeg føler meg ikke bra. Hva ga du meg?
Jeg kan lage egg til deg.
Nei.
Toast?
Nei.
Du må spise noe.
Ben Koch ringte i går. Jeg fortalte ham om tilstanden din.
I går var jeg bra.
Nei, Abby, du har vært sengeliggende i tre dager.
Han sa han skulle komme innom når han kunne.
Spis opp, baby.
-Herregud, Ethan. -Hjelp meg.
-Er du ok? -Jeg er syk.
-Herregud. -Ok, doktor, tusen takk.
Ja, væsker. Greit, takk så mye.
Han sa at vi bare skulle fortsette.
Dehydreringen er farlig.
Var det matforgiftning?
Jeg vet ikke, kjære. Vi spiste alle det samme.
-Jeg vil bruke telefonen. -Hvorfor?
Jeg vil ringe til Ben og fortelle om dette.
-Jeg ringer ham i morgen. -Hvorfor kan jeg ikke ringe ham?
Fordi klokken er 3.00 om morgenen, Abby.
Eve tar hånd om det.
Og jeg vil ha deg i din egen seng i natt, greit?
Det går fint, lille venn. Mor er her.
Det er ok, Ethan.
Jeg er her.
Du spiser ikke middag, Abby?
Ta litt suppe, vennen.
Jeg lagde den til Ethan.
God morgen, Ethan.
Masse væske. Som doktoren sa.
Det er varm te.
Det er bra for magen din, får deg bedre.
Dette er ikke matforgiftning.
Ikke?
Nei. Det er åpenbart noe annet.
Kjør ham til sykehuset.
Jeg kan gjøre alt her.
Du sa du skulle ringe Ben.
Jeg ringte Ben. Han kommer senere denne uken.
Når snakket du med ham?
En time siden. Da du sov.
Vel, ring ham igjen.
Pass oppførselen din, Abby. Mannen står ikke på pinne for deg.
Her, vennen.
Jeg kjenner broren min og jeg vet at noe er galt med ham.
Hvordan føler du deg?
Skal jeg lage noe til deg?
Søk etter det
matforgiftning
mødre forgifter barn
mødre forgifter egne barn
MÜNCHAUSEN SYNDROM
Profil av MPB person
Mistenkte er ofte mødre.
Virker som "gode" forsørgere, men er egentlig gode bedragere.
Har erfaring fra helsevesenet.
Bruker ofrene som objekter til å tilfredsstille et indre behov
resulterer i permanent skade eller DØD.
Mistenkte er å betrakte som farligere-
-når de tror de er mistenkt.
Herregud.
Internett telefon
Egenskap er blokkert.
Raymond-
-hjelp meg.
Ikke nå.
Du advarte meg for konen din da jeg var i din sønns rom.
Min sønn?
Hun gjorde seg selv syk mens hun pleide den gutten.
Jeg har aldri vært mer stolt av henne i hele mitt liv.
Hvem er det?
Det er David.
Vårt forrige fosterbarn.
"Tyler"?
Vår Sønn Tyler
Vår Sønn David
Vår Sønn Alexsei
Herregud.
Ethan. Jeg har bilnøklene.
Ethan? Ethan, vi drar, ok?
Ok. Kom igjen.
Det er fint.
Her er jakken din.
Putt armen din gjennom.
Sånn, sitt opp.
Beklager.
Ok...
Herregud.
Pokker.
Jeg er snart tilbake, ok?
Jeg er snart tilbake.
Kom igjen, kom igjen.
Ok.
Kom igjen, kom igjen, kom igjen.
Nei!
Kom igjen, start. Pokker. Start.
Skitt.
Herregud.
Beklager.
Kom igjen.
Åh, du er kald.
Jeg kommer tilbake med Ben. Jeg lover, ok?
Du glemte nøklene mine.
Dere unger gjør det så vanskelig.
Jeg tilbringer hvert våkne minutt-
-med å tørke de snørrete nesene deres-
-og fremdeles er dere så utakknemlige!
Og dere kan ikke en gang gjøre hva jeg ber om.
-Hva gjorde du mot Ethan? -Jeg elsker Ethan.
Elsket du David også?
Hvor tar du sønnen min?
Gå aldri ut!
Slemme jenter blir sendt til rommet sitt.
Hjelp meg! Hjelp!
Hjelp meg! Hjelp meg!
Hjelp meg!
Er du klar til å si unnskyld?
Ja.
Greit.
-Beklager. -For hva?
Har ikke peiling.
Hvis du ikke spiser-
-kommer du aldri ut.
Du er så syk, Ethan.
Det er derfor den første moren din dro.
Det er ok.
Det gjør deg bedre.
Sånn.
Legg deg til å sove, vennen.
Jeg drar aldri fra deg, Ethan.
Mor er her.
OVNRENS
Mor drar aldri fra deg.
Lager du en lyd så dreper jeg ham.
-Hei. -Hei. Hvordan går det?
Flott. Det er en vakker dag.
Ja.
-Noe jeg kan gjøre for deg? -Ja, jeg er her for å hente ungene.
Du husker meg?
-Ja. Ben. -Ja, ja.
-Ja, Ben Koch, stemmer? -Ja.
Familievenn, ja. Skulle ønske du hadde ringt først.
Jeg gjorde det. Ingen svarte.
Vi planla dette. Jeg skulle ta dem med på tivoli.
Åh, kjære. Du vet, Eve kjørte ungene til byen.
-En kunstutstilling for barn. -Gjorde hun?
Ja, de er ikke tilbake før i kveld.
Vel, jeg skal si at du var her. Det var synd.
Ja. Synd. Greit.
Åh, forresten, jeg tok med denne til Ethan.
-Kan jeg legge den på rommet hans? -Nei, jeg gir ham den.
Vet du hva? Det er greit. Jeg gir den til ham selv.
-Det er et flott hus du har. -Takk.
Kan jeg ta en titt?
Selvsagt. Kom inn.
Det er et fantastisk sted.
-Vil du ha noe å drikke? -Nei takk.
Så hvor er rommet hans?
Ovenpå. I enden av gangen.
Ok.
-Denne? -Nei.
Det er den.
Fint rom.
Ja, du vet, det er Eve.
Jeg har en gave til Abby-
-men, du vet, jeg burde vel gi den til henne personlig.
Hvordan går det med henne?
Hun er brysom. Du vet, Eve kaller henne et sommerprosjekt.
Vel, du får si til ungene at vi tar det en annen dag.
Det er rart, vet du.
Jeg trodde de så fram til det.
-De endrer seg som været. -Ja.
Takk. Ha en fin dag.
-Du også. -Ok.
Han har dratt.
Herregud.
Jeg har deg.
Jeg legger ham tilbake i sengen.
Ethan. Ethan.
Herregud.
Ethan. Ethan, jeg skal få oss vekk herfra.
Jeg henter hjelp, ok?
Abby!
Hallo.
Har deg.
Hallo? Hallo?
Beklager. Ingen samtaler kan åpnes uten en oppringningskode.
Ja, det er konstabel Ben Koch fra L.A.P.D.
Ja, jeg er ved 100 Pine Haven Lane.
Jeg går inn på grunn av mistanke om barn i fare.
Abby.
Jeg vet du kan høre meg.
Du går ikke noe sted.
Abby! Jeg har deg.
Du kan ikke dra.
Håpløs.
Ethan, kjære, bare hold deg der.
Du er trygg nå, vennen. Mor er snart tilbake.
Jeg har hatt nok av deg!
Alt jeg noensinne ville var å være en god mor!
Men du er ikke god!
Og du er ikke moren min.
Ethan?
Ethan.
Ok. Ok.
Er du Ok?
Stopp!
Du holder deg unna sønnen min!
Legg ned pistolen, Raymond.
Legg den ned.
Ben?
Det er i orden, Abby.
Ja.
AMBULANSE